Badoer (Badoario, Baduario, Baduaro), Marino
traži dalje ...Badoer (Badoario, Baduario, Baduaro), Marino, puljski biskup (Venecija, oko 1608 – Venecija, 9.IV.1648). Potječe iz plemićke mlet. obitelji. Benediktinac, zaređen za svećenika 1634., djelovao je u samostanu sv. Justine u Padovi. Posvećen je za biskupa 1641. u vrijeme trzavica između pape Urbana VIII. i Mlečana. U dva je navrata pohodio sve župe u biskupiji, podijeljenoj na austr. i mlet. dio, te Svetoj stolici odaslao dvije relacije, 1644. i 1646. Prema tim izvješćima, u biskupiji je tada bilo oko 30000 katolika, ugl. Hrvata, u 36 župa; osim katedrale bilo je još 7 zbornih crkava. Temeljito je obnovio svoju rezidenciju, nastavio započetu obnovu katedrale u Puli, gradu svedenu na hrpu ruševina, u kojem je živjelo oko 300st., među njima i 30 Grka pravoslavaca sa svojim svećenikom i pravosl. liturgijom. Pojedini su mu redovnici iskazali nepoštovanje uskrativši mu 1643. kanonski pohod njihove crkve. Brinuo se o poduci klerika. Služba se Božja u gradićima održavala na lat. jeziku, a u seoskim župama mlet. dijela biskupije i u čitavom austr. dijelu pretežito na staroslavenskom, jer svećenici glagoljaši nisu poznavali lat. jezik. U Puli se razbolio od malarije, te je umro na liječenju u Veneciji (samostan San Giorgio Maggiore).
LIT.: F. Babudri, Elenchus episcoporum polensium critice emendatus, Poreč 1909; M. Pavat, La Riforma tridentina del clero nelle diocesi di Parenzo e Pola nei secoli XVI–XVII, Roma 1960; P. Gauchat, Hierarchia Catholica medii et recentioris aevi, IV, Padova 1967; I. Grah, Izvještaji pulskih biskupa Svetoj Stolici (1592–1802), Croatica Christiana Periodica, 1987, 20.
I. Grah
članak preuzet iz tiskanog izdanja 2005.
Badoer (Badoario, Baduario, Baduaro), Marino. Istarska enciklopedija (2005), mrežno izdanje. Leksikografski zavod Miroslav Krleža, 2024. Pristupljeno 18.5.2024. <https://istra.lzmk.hr/clanak/badoer-badoario-baduario-baduaro-marino>.